Fyrtio lika!
-Matchboll. Är du redo? -Äntligen, låt oss få det överstökat.
Ace!
Jag hoppas du inte är snäll bara för att jag är ny.
Snäll? Vad, det var ju brutalt!
Mitt svett svettas. Är du tennisskojare eller nått?
En ny stad, ny skola med lättlurade ungdomar att spöa?
-Jag tog inte pengar av dig. -Nej, bara min självrespekt. Se upp!
Diana, fullfölj det. Allt handlar om att fullfölja det. Kom igen.
Vilken dag som helst.
För all del.
Vad handlade det om? Känner du Diana Morrison?
Jag gjorde det när jag bodde i Grandview första gången.
Vi var vänner. Det var en miljon år sedan.
Diana? Kan någon hjälpa!
-Diana, snälla! -Vad hände?
Diana! Diana! Snälla, vakna!
-Hon ramlade ihop och svarar inte! -Jag ringer 911.
-Jag stannar här. Hämta hjälp. -Okej.
Det är Olivia.
Diana, snälla, vakna!
Vi behöver en ambulans. Grandviewparken, tennisbanan.
-En tjej har kollapsat. -Varför vaknar du inte?
Vad är det för fel? Diana! Diana!
Tack.
-Tack, syster. -Jim. -Melinda, hur mår du?
-Jag är okej. -Inget illamående eller yrsel?
Nej.
Du är inte gravid.
-Ja, vi har förstått det. -Ja, graviditetstestet sa också det.
Alla tio.
Allt som jag kände... ...var det bara inbillning?
Nej, du blev havande men din kropp stötte bort fostret.
-Doktorn, vad innebär det? -Oroa er inte över att inte få barn.
Det finns många behandlings- bara tillstånd det kan bero på.
Jag tar lite prover och sen tar vi det därifrån, okej?
-Sköterskan bokar in nästa besök. -Tack.
Att det skulle vara så här svårt.
Det blir bra. Vi kommer att få det att hända tillsammans.
Du måste avsluta ditt skift. Jag klarar mig.
-Är du säker? -Ja.
För du kan hålla min hand så länge du vill.
Förlåt. Jag älskar dig. Vi ses senare.
På ingång!
Blodtryck 75 över 42. Pulsen snabb och oregelbunden.
EKG och en bröströntgen. Ordna medgivande till behandling.
-Har vi hennes namn? -Diana Morrison...
Dorothy?
-Ned? Är du okej? -Ja. Vi mår båda bra.
En tjej kollapsade på tennisbanan. Vi vill se att hon är okej.
-Hon måste vara okej. -Olivia! -Mamma!
Jag skulle hämta dig, de sa att en flicka kollapsade. Jag trodde att...
Jag mår bra. Förlåt att jag skrämde dig, jag borde ha ringt.
Det är Diana.
Diana Morrison?
Var är Diana Morrison? Jag är hennes mamma, de sa att hon var här.
Olivia?
Vad gör ni här?
Mrs Morrison, jag var på tennisbanan med Ned.
Diana var där. Hon tog lektioner, tror jag.
Hon kollapsade.
Var det värmeslag? Hon måste ha svimmat.
-Hon åt knappt någon frukost. -Nej!
Nej!
Döden inträffade...
Vad menar du med döden inträffade?
Mår du bra? Kände du flickan?
Nej, nej, jag mår bra, döden inträffade 15.49.
Vad hände nyss?
Känner du mig?
Vänta!
Svara!
Vad hände nyss?
Är du doktorn?
När får jag träffa henne?
Din dotter drabbades av en blodpropp i lungan.
Jag är så ledsen. Vi gjorde allt vi kunde men din dotter dog.
Nej, nej! Inte Diana!
Nej! Inte min lilla flicka!
Nej, hon kan inte...
Finns det någon vi kan ringa? En make, en familjemedlem?
Nej, det är bara jag och Diana.
Jag är ledsen.
Nej...
-Nej, vi går. -Mamma, hon har ingen!
Vi gör det bara värre. Kom, vi hör inte hit.
Är Diana här?
Ja.
Hon är med sin mamma. Hon vill ta farväl innan hon går.
Eller kanske inte.
Översättning: Desire www.Undertexter.se
Det är galet. Det är inte klokt.
Jag vet. 16 år, alldeles för ung. Pratar Eli med ungarna?
Han hjälper till mycket. Tack för att du föreslog honom.
Han är en bra terapeut. Han lyssnar verkligen.
När du berättade hur viktiga Diana och hennes mamma var för alla...
Låt mig hjälpa dig.
Alla ungar brukade gå dit och leka.
De hade ett varmhjärtat och inbjudande hem. Alla älskade dem.
Förutom Olivias mamma efter det jag såg.
-Det förstår jag inte. -Det verkade ömsesidigt.
Det kanske beror på att Cynthia oroade sig för dottern.
Det verkade vara något mer.
Ned sa att dottern var kylig mot Olivia på tennisbanan.
Hon kanske bara mådde dåligt.
Kanske, men det tog inte slut där.
Vilket innebär...?
-Var det ett spöke? Såg du Diana? -Säkert att du vill veta?
Allt är bättre än att en så ung själ bara försvinner!
Hon försvann inte. Jag såg henne på sjukhuset.
Sa hon något? Gick hon in i ljuset eller nått?
Imponerande! Nej, hon tog en helt annan riktning.
Hon följde efter Olivia och mamma hem.
-Vad betyder det? -Enligt min erfarenhet? Inget bra.
Vad kan jag säga?
Mamma, pappa, är ni hemma?
Hallå?
Är någon här?
Hallå? Är någon här?
-Hallå? -Mr eller mrs Keller, tack.
Nej, de är inte inne just nu Kan jag ta ett meddelande?
Jag hör dig inte! Vem är det?
Vad händer?
Om det finns något vi kan göra, mrs Morrison...
Håll er inte borta.
Mitt hem är alltid öppet för er.
Hemsökt genom datorn.
Skrämmande. Var hörde du det?
Olivia berättade det för några vänner imorse på samlingen.
-Jag är så ledsen, mrs Morrison. -Är det Olivia med Dianas mamma?
Ja.
Det såg inte ut att gå så bra.
Vi tar reda på vad som händer.
Olivia? Hej. Jag heter Eli James.
Jag är terapeut på universitetet.
Jag ombads komma för att prata med dina skolkamrater om er förlust.
Ja, jag har sett dig.
-Ned sa att ni var där när det hände? -Ja, vad det nu var som hände.
Vet någon hur hon blev sjuk?
Jag har inte hört något än.
När togs bilden? Det är väl du och Diana?
Ja, vi var omkring 7-8 år.
Ser ni gipset? Hon hade opererat ankeln och jag skrev "OK" där.
-Mina ironiska initialer. -Du sa att du och Diana var vänner.
Ja, första gången jag bodde i Grandview.
Det är forntida historia.
Olivia, jag gör det här ofta och jag lovar dig, mår man dåligt över något...
Att prata om det gör det alltid bättre.
Våra mammor var bra vänner och vi gjorde allt tillsammans.
Vi var nästan som systrar. Med lekdatum, sporter och camping.
Vi hade samma födelsedag så våra kalas var en stor grej varje år.
-Vad hände? -Det tog bara slut.
Jag minns en natt jag vaknade och mamma låg bredvid mig.
Hon vaggade mig och grät och grät.
Jag frågade vad som var fel men allt hon sa var att hon älskade mig.
Efter det förändrades allt.
Dianas mamma och pappa bröt up, vi slutade att umgås med dem.
Sedan omplacerades vi till Texas. Eller pappa, så vi flyttade.
-Höll du och Diana kontakten? -Vi försökte, eller åtminstone jag.
Jag skrev till henne men hon skrev aldrig tillbaka.
Diana hittade nya vänner. Mamma säger att jag också borde göra det.
Hon sa att jag skulle glömma henne. Det var verkligen konstigt.
Som om hon var arg på henne.
Vad hände när din pappa blev omplacerad tillbaka hit?
Hon skrev inte till mig på åtta år. Varför vilja vara min vän nu?
Hon behövde inte mig när hon hade allt det här.
Vad gör pappa här?
Ursäkta, jag måste gå.
Vad handlar det där om?
Ser det ut som en anka och kvackar som en anka...
Ut med huvudet ur rännstenen.
Hon tog honom åt sidan, kramade honom, viskade sött nonsens...
Det var en minnesvaka. Vem kramade hon inte?
Glöm min examen en stund vilket jag vill då jag ännu betalar av lånet.
-Se bara på indicierna. -Vilka då?
Två bästa vänner blir plötslig fiender. De förklarar inget för barnen.
Det förklarar ändå inte spökets konstiga uppförande på sjukhuset.
Eller att hon följde fel familj hem.
Kanske Diana kände till affären innan hon dog.
Därför var hon otrevlig mot Olivia på tennisbanan.
Och sedan hemsökte henne.
-Om inte... -Om inte...?
Diana fick veta något på sjukhuset som bevisade mer än bara affären.
Tänk om hon fick veta något som bevisade allt?
Jag hänger inte riktigt med.
Tänk om Olivias pappa var hennes pappa också och hon såg det i journalen?
Det förklarar att han var på vakan. Om han också förlorade en dotter...
Ja, och varför Diana gick hem med Kellers istället för sin egen mamma.
Olivia kan vara halvsystern hon aldrig visste att hon hade.
-Eller ville ha. -Det gör Olivias pappa...
Till mannen som förstörde allt.
Hejsan. Gud, du skrämde mig. Vad gör du uppe?
-Jag kan inte sova. -Tänker du på Diana?
Mamma villl inte ens prata om henne.
Jag vet att vi inte var vänner på slutet men hon dog.
Vad hände, pappa? Med mamma och mrs M?
Hur kan mamma vara så kylig mot henne och speciellt nu?
-Om du vet kan du väl berätta. -Älskling, jag tror bara att...
Kanske det handlar lite om dåligt samvete för...
...att vi fortfarande har dig.
Hörde du det där?
Det är samma ljud jag hörde häromkvällen.
Det kommer från övervåningen, från vinden.
-Vänta här, okej? -Aldrig.
-Pappa, jag är rädd. -Oroa dig inte, älskling.
-Det är nog bara råttor i råttfällorna. -Det är inga råttor.
Konstigt.
-Pappa! -Älskling, är du okej?
Det är Diana. Pappa säger att det finns någon logisk förklaring.
-Men han kommer inte på någon. -Vad säger han?
Att inte berätta för mamma. Han vill inte oroa henne.
Han har åkt till jobbet och mamma är ute och jag är så rädd.
Hon fortsätter bara!
Jag har plockat undan dem men hon tar fram dem igen.
Diana gjorde det här.
-Tror du mig? -Ja.
Det gör vi båda två.
Varför?
För att jag kan se andar.
Jag har sett Diana. Jag såg att hon följde er hem.
Ned ville att du skulle träffa mig. Ser fotona alltid ut så här?
Ja, varje gång hittade jag dem placerade på samma sätt.
Först foton av mamma och pappas uppväxt, deras bröllop-
-till mina babyfoton och fram till nu. -Hela familjens historia i fotografier.
-Sen telefonsamtalen... -Telefonsamtal?
Det ringer, jag svarar och någon försöker säga något.
-Låter det som Dianas röst? -Nej, men rösten är helt förvrängd.
Sedan bryts det av ett hemskt gnisslande ljud.
Var finns telefonen?
I köket.
Säg att ni har nummerpresentatör.
Du sa att det senaste avbrutna samtalet var...?
-För cirka en timme sedan. -Bra.
MERCY SJUKHUS
Nej! Det händer igen.
Det är okej. Vi är här.
-Hon är borta. -Varför bryr hon sig om oss?
Jag vet inte. Men jag tror att jag vet någon som vet.
Jag letar efter en sjuksköterska men jag vet inte hennes namn.
Hon jobbade på akuten när tonårstjejen dog, Diana Morrison.
Kan jag kan hjälpa till?
Det var en jobbig dag. Jag vill tacka henne för att hon hjälpte familjen.
Hon heter Dorothy Perry. Hon skulle uppskatta det om hon var här.
Hon skulle ta några kopior, ringa ett samtal och...
-Ingenting verkade fungera för henne. -Finns det en kopiator i närheten?
-Arkivet på tredje våningen. -Bra. Tack.
Vad är det som händer?
Hallå? Är det någon där?
Vänta, sköterska Perry!
Jag vill bara prata!
Herregud! Snälla, kan någon hjälpa mig! Hjälp!
Hon kommer vara borta ett tag. Hon får smärtstillande och ångestdämpande.
-Fick du veta mer? -Ja. Hon fick sig en ordentlig omgång.
Sår i huvudet, två brutna revben, en hårfin spricka i nyckelbenet.
Diana var så arg på henne.
Hur kan en akutsköterska vara inblandad i det här?
Hon ringde nog Olivias familj och försökte berätta något.
När jag såg henne så kom hon ut från journalarkivet.
Det är en sak att fråga om medicinska tillstånd...
Vi vet fortfarande inte vad som orsakade Dianas död!
Svaret finns nog inte i arkivet. Det är ett gammalt arkiv.
Det kanske var något annat. Något som läkaren borde ha sett.
De kanske gjorde ett misstag. Hon var en frisk 16-årig tjej.
Men varför hemsöka Olivia och hennes familj?
Jag vet inte.
Men en flicka är död, en kvinna är skadad och jag har inga teorier.
Snälla. Allt jag behöver är 10 minuter.
Här är M.
Moore, Moriarty. Var är Morrison?
Den saknas. Vänta lite.
De ska nog återarkiveras. Se här. Hennes journal.
De är åtta år gamla. Hon gjorde visst en operation.
Hon bröt ankeln.
-Och Dianas födelsebevis. -Mr Keller står inte som pappan.
-Varför vill en sköterska ta kopior? -Vänta, det här är konstigt. Titta.
Hennes blodtyp vid operationen stämmer inte med födelsebeviset.
AB.
-0. -Gör sjukhus sådana misstag?
Det är möjligt, men ovanligt.
Eller så finns det en annan möjlighet.
Jag såg filerna hon försökte sätta ihop.
Jag vet varför du är arg, men jag tror att hon försökte göra det rätta.
Hon ville att sanningen skulle komma fram.
Vissa misstag går inte att rätta till!
Jag fick reda på det dagen jag dog.
Svara mig!
Vad hände nyss?
Jag följde efter henne till journalarkivet.
Och direkt såg jag något underligt.
Vad letar du efter?
Det var då jag insåg vad som hade hänt.
-Olivia och jag blev utbytta. -Blodtyperna stämde inte, jag vet.
Men det var inte det som gjorde henne så upprörd.
-Hon såg så skyldig ut! -Vad har jag gjort?
Som om hon hade gjort något hemskt.
Du var där dagen jag föddes?
Det var då det slog mig... det var hennes misstag.
Det var därför hon tittade i filerna. Det är hennes fel!
Jag vet att du är upprörd men...
Jag tror att det var ett misstag.
-En idiotisk olyckshändelse. -Vill du veta vad som är idiotiskt?
Hur kunde jag inte ha vetat det? Vi har till och med samma födelsedag!
Och min så kallade familj?
Min mamma är blond, blåögd, en duktig tennisspelare.
Jag intalade mig att jag var kass på tennis eftersom jag tog efter pappa.
Men det visar sig att jag tog efter mamma, jag hade bara fel mamma.
Det är smärtsamt men jag kan hjälpa dig att prata med din biologiska familj.
-Nej! De får inte veta. -De måste få veta.
Därför var du var till Kellers hus? Du ville vara med din familj?
Du måste acceptera det här så att du kan gå vidare.
Den kvinnans misstag har redan gjort tillräckligt med skada.
Du har inte kontroll över det längre. Jag vet att det är upprörande, men...
Ta en titt på den sköterskan och säg vad jag kan och inte kan göra.
Jag gör det jag måste göra.
Ingen ska få reda på det.
Hej, ms Perry.
Jag heter Melinda Gordon och jag skulle vilja prata med dig om du orkar.
-Du letade efter mig då jag föll? -Ja.
Jag trodde att du kunde ha information om Diana Morrison.
Och nu kan jag inte vara säkrare på att du har det.
Jag vet vad som hände dagen då Diana föddes.
Jag vet att hon blev utbytt med Olivia Keller.
Jag vet att du är rädd.
Många underliga saker händer dig men lita på mig...
De upphör inte förrän du har erkänt vad du gjorde.
Vad jag gjorde? Nej! Jag...
Jag var där men jag är inte den som bytte ut flickorna.
Dagen då Diana föddes så hade det inträffat en stor olycka på motorvägen.
Vi var underbemannade och överhopade med jobb.
Armbanden måste ha ramlat av i badet.
Avdelningssköterskan verkade förvirrad.
-Är allt okej? -Du skulle ju till rum 214.
Du måste få upp mrs Keller och gå. Gå, nu!
Jag hade nyligen gått färdigt min utbildning.
Jag försökte lära mig utan att ställa för många frågor.
Vad skulle jag ha gjort? Jag hade inga bevis. Det var bara en känsla.
Men jag mindes flickornas namn.
Sen såg jag att mammorna fick kontakt i korridoren och...
De vaggade sina bebisar.
Sedan såg du dem igen 16 år senare.
Jag kände igen hennes namn när sjukvårdarna kom med henne.
-Har vi hennes namn? -Diana Morrison...
Omständigheterna kring hennes död, blodproppen...
...fick mig att fundera på det igen. Så jag tog fram flickornas journaler.
Det bekräftade det.
Jag har försökt kontakta familjerna ända sedan dess.
Det är bara det att något...
Något... vill inte låta mig...
-Vad händer med mig? -Det kommer bli bra.
Du misstänkte det i 16 år.
Varför är du så beslutsam att berätta det för dem nu?
Blodproppen som dödade Diana var en ärftlig sjukdom.
Det kan påverka någon annan i hennes biologiska familj.
De måste få veta det.
-Det är svårt, även för dig. -Jag måste berätta det.
Kellers måste få veta och då får Cynthia Morrison reda på det.
Jag vet inte vad som kommer att hända spöket eller familjerna.
Jag kan inte ens föreställa mig.
Tänk att sörja sitt barn och få reda på att hon inte är din.
Och barnet som är ditt tillhör någon annan.
Och Olivias föräldrar...
Deras biologiska barn är död. De får aldrig lära känna henne som deras.
Därför har Diana kämpat så hårt för att bevara det hemligt.
För att skydda alla från bombnedslaget.
Vem ska du berätta för först?
Jag tror jag får börja med kvinnan som uppfostrade henne.
Så vänligt att komma förbi med det här.
Jag tror att alla saknar Diana.
-Jag vet att Ned gör det. -Han är en gullig kille.
Är det så du känner min dotter, genom Ned?
Vad gör du? Jag varnade dig att inte göra det här!
Faktiskt så kände jag inte Diana när hon levde.
Men jag har pratat med henne nyligen.
Jag ser jordbundna andar. Det är så jag vet att Diana finns kvar.
Jag kom hit på grund av att hon inte har fått ro...
Det finns en orsak till varför hon inte kan gå vidare.
Jag förstår inte. Är det här något skämt?
Nej, det är... Det är på riktigt.
Diana har försökt skydda dig från något men du borde få veta det.
-Det kommer ändå fram så småningom. -Du har ingen rätt att göra så här!
Vem tror du att du är?!
Jag pratade med en sköterska på sjukhuset, Dorothy Perry.
Hon var där dagen när Diana dog och dagen då hon föddes.
Samma dag som Olivia Keller föddes.
Sluta! Sluta!
Varför kommer det här helt plötsligt fram nu?
Vem har berättat om det här?
Vet du vad jag pratar om?
-Jag tror det. -Vad?!
Hur fick du reda på det?
Jag såg ett blodprov från operationen hon gjorde när hon var åtta år.
-Var det då du insåg sanningen? -Nej, det var långt innan dess.
Jag har vetat att Diana inte var min nästan lika länge som jag haft henne.
Det är omöjligt. Du har aldrig sagt något.
Snälla.
Jag hade en utdragen förlossning, det hade även Lisa Keller.
Vi träffades i sjukhuskorridoren, vi väntade ut det tillsammans.
Vi skulle båda få flickor, det var så spännande.
Vi blev vänner.
Det fanns så mycket glädje.
Vad hände sedan?
Jag tog med Diana hem och något kändes fel.
Alla trodde det var en förlossningsdepression, likaså jag.
Jag älskar min lilla flicka.
Men känslan försvann inte.
När misstänkte du att Diana inte var ditt barn?
När de växte såg jag likheter mellan mig och Olivia vilka inte fanns hos Diana.
När hon spelade tennis så spelade hon som mig.
Hon hade min mammas ögon.
Ibland när jag såg på henne och hon log kändes det som att se sig i en spegel.
Och när du tittade på mig?
Kontaktade du Lisa Keller?
Inte förrän blodprovet bekräftade det. Då ringde jag Lisa.
Hur reagerade hon?
Hon trodde inte på det. Hon vägrade att testa Olivia.
Hon bröt all kontakt.
De flyttade till Texas. Hon sa att det var för Kevins jobb.
Hon flydde från den obekväma sanningen.
Min egen mamma ville inte ha mig och du kunde inte bli av med mig?
-Låt henne förklara. -Det har hon redan gjort.
Älskade de oss så så lite så kommer de inte sakna oss när vi båda är borta!
-Vad är det? Är det Diana...? -Vi måste träffa Olivia innan Diana.
Diana, sluta!
Varför gör du så här?
Vad är det?
Vad vill du ha från mig, Diana?
-Mrs Keller? -Ja?
Mitt namn är Melinda Gordon. Är din dotter hemma?
Vad handlar det här om?
Lita på henne, Lisa. Det här är viktigt.
Herregud! Vad har hänt?
Vem... vem har gjort allt det här? Livvy?
ÄIskling? Olivia?
Hennes ryggsäck är inte här.
Eller hennes mobil, kläder, laptop.
Herregud! Vad har du gjort?
-Har du berättat för Olivia? -Nej.
Hur kände hon då till de här? Att hon skulle leta efter de här?
-Diana måste ha lett henne till dem. -Vad?
Det här är brev Diana skrev till Olivia.
Och hon trodde att jag aldrig skrev tillbaka.
Hennes mamma måste ha gömt dem för henne.
-Gömde du dem från Olivia? -Herregud, Lisa.
Är du så självisk att du inte ens lät våra döttrar vara vänner?
Dianas babyarmband.
Jag skickade det till Lisa i ett sista försök efter att berättat sanningen.
Nu vet Olivia sanningen. Jag måste hitta henne, jag måste ringa polisen.
-Nej, du behöver inte det. -Du vet var hon finns? Snälla.
Olivia behöver din hjälp.
Älskling!
-Jag är så glad att vi hittade dig! -Håll dig borta från mig.
Jag förstår varför du är arg, men Olivia, du måste veta att...
Vad? Vad du vetat de senaste åtta åren?
Jag hittade brevet.
Kära Lisa, jag ville att du skulle ha något av din dotter Diana.
-Olivia... -Jag vill inte höra fler lögner!
Olivia, sluta. Prata inte med din mamma så där.
Min mamma? Och vem är du?
Kvinna som födde mig lät mig leka i sitt hus för att sedan låta mig gå?
Inte bara någon annans hus utan även halvvägs över landet.
-Blev du lättad när vi flyttade? -Planerade ni alltsammans?
Hon försökte. Hon försökte prata med mig, men Olivia...
Du var min dotter och så även Diana och jag kunde inte förlora er båda två!
Båda, vad menar du?
Från dess att de kunde gå följde de med dig överallt.
Dockteater, lekar, sporter.
Ungar älskar dig. Och om de tvingats välja?
De skulle båda ha valt dig.
Lisa, se på din dotter.
Din dotter Olivia.
Fast det tar emot att säga det.
Varför tror du att hon är så arg?
Det är inte för att du höll det hemligt för henne.
Hon tror att det här betyder att du inte älskar henne.
Det finns inget i världen som hon vill ha mer än din kärlek.
Jag trodde att det inte fanns något i världen som jag ville ha mer än hennes.
Och sen... ringde du den där dagen och jag ville ha mer.
När jag tittade på vem som helst av dem.
Olivia, du är min lilla flicka.
Inget kan förändra det.
Men Diana, hennes händer, hennes ögon...
Sättet hon gick på... Hon var också min.
Jag är ledsen att jag slet våra döttrar ifrån varann.
Jag är ledsen att jag övergav er båda.
Hur kan du inte ha velat ha båda? Jag vet att jag ville det.
Jag vill inte att de ska såras mer.
Diana vill förlåta er.
-Vänta, är Diana här? -Det var så vi hittade dig.
Hon berättade att ni två brukade leka här tillsammans.
Säg till Olivia att jag fick nya vänner men...
Ingen var som henne.
Hon vill att du ska veta att hon saknade dig.
Ingen var som du.
Jag saknade henne också. Det gör jag fortfarande.
Älskling, vi ska sätta oss ner och prata igenom det här ordentligt.
Vi ska försöka komma på en lösning.
Tillsammans.
Hon tar farväl.
Kommer hon att klara sig?
Hon vill veta om du klarar dig utan henne.
Jag tänker inte ljuga, sötnos.
Inget kommer längre vara sig likt.
Vad sa du när jag hade en dålig dag eller när något inte hade gått så bra?
Du sa alltid att det räckte med att veta att jag hade gjort mitt bästa.
Det är vad du ska göra.
Du måste försöka klara dig.
För min skull.
Hon vill att du ska försöka.
Precis som du brukade säga till henne.
Hon vill att du lovar att åtminstone försöka.
Det ska jag, sötnos.
Jag ska försöka.
Hon är borta.
Tack.
Lång dag?
-Den längsta. -Vill du prata om det?
När jag...
...såg de två mammorna älska döttrar som inte ens var deras så insåg jag...
...att om vi inte klarar det...
Om vi inte kan få barn, kan...?
Kan du tänka dig adoption?
Absolut.
Jag behövde verkligen få höra dig säga det, för alla test och försök...
Men Mel, titta på det här.
Är det mina resultat?
-Jag sprang på dr Chen idag. -Vad är det för ett recept?
Det är ett hormon. Det hjälper embryot att få fotfäste.
Det får det att känna sig mer hemma så det kan slå sig ner och växa.
-Och det är allt vi behöver? -Ja.
-Så vi kommer att kunna få barn? -Ja.